Les+noves+tecnologies,+avantatge+o+perill

La conferència a la que vaig assistir volia ser una reflexió sobre les noves tecnologies i la seua relació amb la cultura. Com pot afectar aquesta revolució digital a les indústries culturals. Per començar, [|Pau Rausell], el moderador va fer un apunt molt interessant en la meua opinió: “Aquestes noves tecnologies no són tan noves, Internet porta amb nosaltres uns 25 anys”.
 * LES NOVES TECNOLOGIES I LA CULTURA: AVANTATGE O PERILL? **
 * //Conferència de la UEG del 21 de juliol de 2010. Amb Ignacio Fernández (president de l’Associació de Revistes Digitals d’Espanya; [|Antoni Furió] (catedràtic d’Història Medieval de la Universitat de València) i Pau Rausell com a moderador (professor d’Economia Aplicada de la UV).// **

Va començar a parlar Antoni Furió de la Revolució digital comparant-la a la Industrial. El primer que va dir va ser que els avantatges d’Internet són molt superiors als possibles perills. Els possibles usos perversos: la pirateria i la pornografia. Centrant-se en la industria del llibre, comentà que encara no ha afectat massa Internet, però que el moment està acostant-se amb el llibre electrònic, l’I-pad, etc. Però, va matisar, que aquesta manera d’afectar és transformant les industries i no destruint-les. Igualment que han anat desapareixent oficis amb els diversos canvis històrics.

Furió també destacà l’avantatge els enormes beneficis en la distribució i l’accés per a l’usuari, tant en qualitat com en qualitat. Així com la immediatesa. Un altre tema que va introduir fou el de la propietat intel•lectual. Resumint, Furió no està d’acord amb els preus les llibres o els cd’s als mercats ni tampoc dels preus dels productes “no tangibles” a Internet. Però sí creu que s’hauria de pagar una petita quantitat per a descarregar continguts de la xarxa per tot el treball intel•lectual que suposa. Per exemple, la gravació d’un disc d’una orquestra que interpreta composicions de Bach (músics, director, discogràfica, etc). Si no és paga res, la cultura pot estar en perill. Però, de totes formes, amb Internet la cultura guanya, sentencià. Per altra banda, [|Ignacio Fernández] començà amb aquesta declaració: “Nosotros todavía estamos pintando las cuevas de Altamira”. Les noves tecnologies evolucionen de forma tan ràpida que no saben el que ens trobarem al futur més immediat. Després se centrà en l’educació, com està canviant i com canviarà més. Els temples del coneixement, que comentà Pau, estan obsolets. Al segle XX hi havia una jerarquia del coneixement, ara és model més horitzontal. Indicà tres trets del nou model educatiu.


 * 1) Persones multitasca.
 * 2) Els joves saben més de tecnologia que els seus mestres. Els educadors haurien de reciclar-se.
 * 3) Els joves saben més que els pares.

Ara els coneixements es comparteixen gràcies a la xarxa, va continuar I. Fernández. Ja no existeix una èlit, la crítica, que decideix el que és bo o dolent, ara amb aquesta sobreabundància d’informació el que té valor és el nostre criteri. Un altre tema va ser els dels mediadors. Furió va dir que amb Internet s’ha produït una democratització dels mediadors. També va dir que no creu que la Universitat siga elitista, la Universitat també s’està adaptant i continuarà fent-ho. Després tornà al seu discurs del principi i incidí en que Internet destruirà alguns oficis però en crearà de nous que encara no coneguem. El debat es centrà, després, en els mediadors culturals. I. Fernández va dir que un periodista pot dir al seu blog personal el que no pot dir al periòdic on treballa. Va comentar que està en contra de pagar per periòdic que done una informació, generalista, objectiva si la pots consultar gratuïtament a [|“El Clarín”]. “Ahora tenemos fuentes ilimitadas y el ciudadano de a pie puede contar su visión, por ejemplo, de la guerra de Irak en su blog”. De fet, va continuar, alguns mitjans de comunicació britànics aprofitaren la informació d’estos blogs. En aquest punt Furió no estava molt d’acord, ell defensa la credibilitat, el rigor i la professionalitat. Fernández rebatí que els periodistes tampoc són Déus i poden cometre errades.

Per acabar, m’agradaria comentar un detall interessant que va comentar Furió. A la universitat de Massachusetts, els alumnes, amb el pagament de la matrícula tenen dret durant un any a descarregar-se els llibres necessaris per als seus estudis. Tal vegada una solució fora pagar una tarifa plana, com la de connexió, per a accedir durant un any, per exemple, als continguts culturals però en [|“streaming” .]


 * PAU REIG. 22 de juliol de 2010. **

= =